-Ni tror att han mördade flickan? -Ja.
-Varför? -För att han är borta.
-Saknas, sa ni till mina kollegor. -Ja.
Jag sa att det var över-
-och att jag tänkte begära dna-test på männen i Lilas liv.
Men ni nämnde inte uttryckligen hans namn för åklagaren.
Min kollega hade precis avslöjat att han hade en kärleksaffär.
Jag ville tro att testet skulle utesluta honom som fadern.
-Fick ni veta om affären först i går? -Det stämmer.
-Hur länge pågick det? -Bara i somras.
Jag hade mina misstankar så klart.
Han var hennes lärare, och hon var vacker.
Men jag visste ingenting säkert.
När jag berättade vad jag gjort...
Att jag tänkte berätta sanningen om honom oavsett, blev han upprörd.
Så rutten är du, din vidriga slyna.
Jag förstod att han låg med henne, och antagligen hade gjort henne illa.
Ni kände alltså inte igen bilden när den offentliggjordes?
Nej. Kvinnor är inte som män.
Vi är inte besatta av varje detalj på våra älskares kroppar.
-Lämnade ni huset efter grälet? -Jag körde hem till en vän...
...och stannade tills jag lugnat mig.
Efter några timmar körde jag hem.
Sam?
Jag bara...
Sam!
Jag hoppades att det inte var sant, att han inte gjort flickan illa.
Att vi kunde ställa saker till rätta.
Jag är hemskt ledsen.
Var inte det.
Men när jag kom hem...
Jag svär, det var inte meningen.
-...var han borta. -Och ni antog att han hade flytt.
Han ströp henne, så vi slog honom. Jag slog till honom.
Jag tänkte avslöja sanningen. Skulle inte ni fly?
Lyssna noga och gör som jag säger. Vi flyttar kroppen.
Krona. Vi hämtar kroppen.
Ert dna finns under hans naglar. Ni måste bränna kroppen.
-Vi hämtar kroppen, och sen? -Vi bränner den.
Sen dumpar ni resterna.
Det här är en dålig idé.
-Du får skulden. -Oroa dig inte för mig.
Kom hem. Vi kan vara tillsammans.
-Är du med Sam? -Nej. Vad har hänt?
-Professor Keating... -Nej. Det ni gjorde var nödvändigt.
Han mördade den där flickan och förtjänade att dö.
Lita på mig.
Jag drog in er i det här. Det är min skyldighet att hjälpa.
Gör nu som jag säger.
-Vännen ni besökte. Namnet? -Ni känner honom. Nate Lahey.
Han sparkades från er rotel när chefen fick nys om vår affär.
-Hur gick det? -De kallar dig och studenterna.
Stanna här.
-Förlåt. De frågade vem jag var med. -Ingen fara.
-Nån aning om var han är? -Nej. De håller tyst om sina spår.
Det är normalt. Jag skulle också göra det.
De hittar honom. Oroa dig inte.
Jag ringer senare.
-Det vet ingenting. -Jaså? Varför ska vi då förhöras?
Vi jobbar i hennes hem! Var lugn och håll dig till historien.
Hur vet vi att hon inte pekar ut oss? Hon kanske vet allt?
-Väktaren kan ha ringt i går och... -Connor!
Tänk om en av oss bryter ihop? Förhandlar ett mildare åtal?
Då skyller resten på den personen.
Det är fyra mot en. Tänk inte ens tanken.
-Mamma är hemma. -Vad gör ni här?
Polisen bad oss vänta utanför. Vi ville inte vara i vägen.
-Får vi dispens från sluttentan? -Inte en chans, ms Pratt.
Mr Gibbins, mitt kontor.
-Paranoian syns på långa vägar. -Är det konstigt? Låt mig berätta!
-Nej. -Om de visste att du hjälper oss...
Jag hjälper mig själv! Jag fann min otrogna make död på golvet.
Vem tror du polisen misstänker först?
Ju mindre de vet om min inblandning under förhören desto bättre.
-Det gäller Rebecca med. -Hon vet ingenting.
Bra. Se vad som hände sist du avslöjade våra hemligheter.
Du... Allting ordnar sig.
Testet kommer visa att Sam är fadern-
-och laptoppen att han befann sig på föreningshusets tak.
-Och annars? -Oroa dig inte.
Vi får åtalet mot Rebecca nedlagt.
Titta på mig. Jag har sett hur stark du kan vara.
Du måste vara stark nu. Hjälp de andra.
Här. Sams ring. Jag tog av den innan vi...
Ifall du ville ha den.
Tack.
-Ja? -Du bör nog komma ut.
-Vänta utanför, sa jag. -Det är i sin ordning, Frank.
Jag beklagar din mans försvinnande. Är det femton timmar nu?
-Tror du att jag bluffar? -Du gillar inte oddsen i rätten...
...och gör allt för att vinna, även om du måste offra din man.
Tänkte han äntligen lämna dig? Spelar du den försmådda kvinnan?
Jag fick nyss veta att min man låg med mordoffret-
-och du hånar mig? Gå nu, annars kastar jag ut dig.
Din man mördade inte Lila Stangard, det gjorde ms Sutter och mr O'Reilly-
-och jag ska göra allt i min makt för att bura in dem.
Vi ses i rätten, barn.
Var befann ni er i går kväll?
I min lägenhet med studiegruppen. Vi har tentor i veckan.
-Vad gjorde ni efteråt? -Gick till bålet på campus.
Träffade ni mr Keating under kvällen?
Ta det!
Nej.
Senast jag såg honom var för två dagar sen.
Vi jobbade på ett fall. Han kom hem.
Betedde han sig annorlunda?
Ärligt talat tog jag aldrig nån vidare notis om honom.
Jag var upptagen med att förbereda Rebecca Sutters försvar.
Förresten bör ni veta en sak. Rebecca är min flickvän.
-Dejtar ni en klient? -Professor Keatings klient.
Det är inte olagligt.
-Rebecca, jag vill be om ursäkt. -För vad då?
Jag borde ha gått till polisen om Sams kärleksaffär tidigare.
Berättat att han var mannen på fotot. Då hade åtalet mot er lagts ner.
Du trodde gott om honom. Jag fattar.
Jag ska få åtalet nedlagt. Förhoppningsvis före rättegången.
-Jag lovar. -Okej. Tack.
-Är du säker på att hon inte vet? -Självklart.
Hon bad mig om ursäkt. Inte hennes stil direkt.
Hon vet ingenting.
-Vad? -Varför är du inte nojig?
-Det är jag. -Nej, du är som vanligt.
Ärligt talat gör det mig nojig.
Klart jag är skraj. Men tar rädslan över, åker vi dit.
Vi kommer att klara oss allihop.
Va? Jag borde visst oroa mig. Jag var här och letade efter trofén.
Tänk om ett brott ligger bakom och de misstänker mig?
Bäst att anlita en advokat.
-Professor Keating. -Vi har ett jobb att sköta.
Rättegången inleds om tre dagar såvida inte åtalet läggs ned.
Hur åstadkommer vi det?
Vi måste bevisa att min man mördade Lila Stangard.
Först fastställer vi motivet.
Är det ens godtagbart? Åklagaren lär skaffa egna prover av Sams dna.
Jo, men vi måste tillföra bevis. Sen kör rätten sina egna analyser.
Tänker du inte tacka mig?
För trofén? Töntfejset svalde det utan vidare.
-Visst. Tack. -Vänta.
-Du hade flickvän, Frank. -På distans. Din kille, då?
Jag ljög för honom, inte dig. Det är en annan sak.
-Säger du det? -Det är slut mellan oss. Så lägg av.
Sen bevisar vi att Sam befann sig i Philadelphia på mordkvällen.
Vi kan styrka att han lämnade hotellets parkeringshus i New Haven.
Men vi måste bevisa att han körde tillbaka samma kväll.
Vad tar du nu? Adderall, heroin?
-Jag söker hjälp efter tentorna. -Bergis.
Chefens man är mördare och ni måste sy in honom. Jag fattar.
Killen som var här, han med bicepsen, var inte här i går kväll.
När du hade din drogpsykos? Nej. Vem jag dejtar angår inte dig.
-Ni två dejtar alltså? -Han gick tillbaka till sitt ex.
Hur som helst. Det angår inte dig.
Äntligen. Enligt vägtullarna tog han väg 95 till New Haven den 28:e.
Och natten den 29:e?
Ingenting.
-Han kanske betalade kontant? -Bilen lämnade parkeringshuset.
-Han kan ha kört till tågstationen. -Vi har inga biljettkvitton.
Det kan finnas andra spår.
Många mobiler registrerar var man är. Om Sam sparade filerna på datorn-
-kan vi placera honom vid kårhuset.
Bra tänkt. - Bonnie, åk ner till stationen och lös ut Sams laptop.
Ta med dig, mr Millstone.
-Mycket konstigt på gång just nu. -Inte här.
-Jag kan inte sluta tänka på i går. -Ansträng dig.
-Gav chefen klartecken? -Tyvärr. Laptoppen hålls för analys.
Åklagaren har avfärdat Sam Keating. Hon försöker undanhålla bevis.
Jag råkar bara jobba helgskiftet.
Asher sms:ade precis, Bonnie fick inte ut laptoppen.
Åklagaren tror alltså att innehållet skadar åtalet mot Rebecca.
Det betyder att vi inte kan knyta Sam till platsen.
Ingen kommer tro på att han flydde, vilket gör oss till misstänkta.
Tjenare, Raskolnikov.
I "Brott och Straff". Han blir galen av skuld och överlämnar sig...
-Ingen här är Raskolnikov! -Vi super oss fulla medan vi kan.
-Innan Annalise överlämnar oss. -Hon vet ingenting.
-Lauren kan ha tjallat för sin kille. -Frank vet inget! Ingen vet nånting.
Förutom campusväktaren? Han som såg oss släpa ut kroppen.
-Lugna er nu. Fokusera på fallet. -Glöm fallet. Vi har ingenting.
-Du vet att jag sitter här, va? -Här är kruxet:
Även om Lila var gravid med Sams barn, är det inget motiv.
-Jo, om hon ville behålla det. -Vi har inga bevis!
-Lila frågade mig om p-piller. -Hon tog uppenbarligen inte dem!
Nej, men hon frågade samma vecka som hon dog.
Lila var skeptisk till abort. Sam kanske övertalade henne.
Därför frågade hon om kliniken. Det styrker väl motivet?
-Vad heter kliniken? -Weisenstocks kvinnoklinik.
Fru ordförande, hon ödslar tid i ett försök att få åtalet nedlagt-
-och rikta misstankarna mot sin man.
-Stämmer det, ms Keating? -Min man hade en affär med Lila.
-Påstår hon. -Jag har begärt ett faderskapstest.
-Ms Stangard uppsökte en abortklinik. -En vanlig kvinnoklinik.
Om vi begär ut hennes journaler från besöket, kan motivet styrkas.
Kunde ni lägga fram hållbara bevis i stället för hypoteser...
Tyvärr, men jag avslår begäran. Gå hem, Annalise. Ta hand om dig.
Bespara oss dina tokerier nästa gång.
Frågorna rörde oss och vår bakgrund. De flesta var rutinmässiga.
De flesta? Nate...
Jag är snut, Annalise.
Jag kan inte ignorera faktumet att du var med mig när Sam försvann.
-Du tror att jag vet nåt. -Jag är en idiot om jag inte frågar.
Jag åkte hem till dig eftersom jag behövde dig.
Han är monstret, inte jag.
Förlåt mig.
Jag... Jag ville höra dig säga det.
-Jag är så rädd. -Jag vet.
Var det då ni gick till bålet?
Nej, först pluggade vi hemma hos Wes.
-Hade ni kontakt med mr Keating? -Lite grann.
Laurel!
Vi arbetade i hans hus, så...
Ms Castillo, har ni nåt på hjärtat?
-Får professor Keating höra det här? -Allt som sägs stannar mellan oss.
Mr Keating brukade...
...titta på mig.
-Titta på er? -På ett sexuellt vis.
Snälla, säg inget till ms Keating. Jag vet inte hur hon skulle reagera.
Tror du att Sam flydde? Det är Annalise vi pratar om.
Vem vet om hon talar sanning eller om polisen ens tror på henne?
-Tror du inte på henne? -Gör du?
Varför frågar du?
Jag vet inte. Jag försöker väl smälta det precis som alla andra.
Sluta då. Det är inte ditt jobb.
Nej.
Ingen tänker klart. Förutom vi. Vi går till polisen och erkänner.
-Vi kan inte prata här. -Michaela...
Jag letar prejudikat som ger oss rätt till Lilas journaler. Hjälp mig.
Rebecca bröt sig in i huset. Wes delade ut det dödande slaget.
-Sam levde när du knuffade honom... -Jag knuffade inte honom!
Jag menar bara... Vi kan rädda oss själva.
Gå till åklagaren och skylla på chock. Erkänna brott.
-Och säga farväl till våra liv? -Men inte våra karriärer!
Vi kan fortfarande ta advokatexamen och praktisera som advokater.
-Och Aiden? -Vill du gifta dig eller åka in?
-Vad gör ni? -Inget. Utan journalen är vi körda.
Minst sagt.
Jag pratade med Griffins advokat. Han avvaktar för stunden.
Självklart gör han det. Vi gör grovjobbet åt honom.
-Vad är det? -Vi har inte pratat om senast.
-Allting är annorlunda nu. Glöm det. -Okej.
Det här blir svårt. Till och med för dig, Annalise.
Jag finns här om du vill prata.
Jag klarar mig.
Professor Keating? Jag hittade nåt. Kliniken har kameror i väntrummet.
-Domaren uteslöt kvinnokliniken. -Vi har ett prejudikat.
Staten mot G. P. Observation av patienter är inte kommunikation...
...och därmed ej skyddad information. Tystnadsplikt kan inte åberopas.
Jag begär en fullmakt för utlämning av övervakningsfilmen.
-Lagen skyddar klinikens patienter. -Väntrummet är ett offentligt rum.
Fru ordförande, klinikerna måste vara en skyddad zon.
Skyddad från utomstående som invänder mot dess verksamhet.
Men patienters identitet är inte skyddad i väntrummet.
-Kvinnor vars rätt till privatliv... -Inga rättigheter kränks.
Videomaterialet får endast visas bakom stängda dörrar i domstolen.
-Biträdet ger vidare instruktioner. -Tack, fru ordförande.
Dna-resultatet.
Vill du att jag går?
Stanna.
Han är fadern!
Vad i helvete, Annalise?
Ingen blir så lättad för att maken gjort en död tjej på smällen.
Inte utan anledning. Prata med mig, jag kanske kan hjälpa dig.
Okej.
Bonnie får aldrig veta sanningen.
Jag förfestade. Krigsmålade mig. Kom i stämning för bålet.
-Tills jag insåg att trofén saknades. -En trofé ms Keating gav er?
Som belöning. Juridikens Stanley Cup-pokal.
Varför skulle Michaela eller trofén finnas i paret Keatings hem?
Hon ville slingra sig ur sluttentan.
Som är skitsvår och rycker närmare, så om ni vill lägga på ett kol...
Men ingen var hemma, eller hur?
Och ni kallar mig barnslig?! Jag är mogen som fan jämfört med er!
Nej, vilket var konstigt eftersom Connors jeep stod på uppfarten.
-Men ingen öppnade när ni knackade? -Nej.
Jag stannade i två minuter och körde sen till bålet.
Sen ringde en kvinnlig bekant som ville komma hem till mig och...
-Ni vet. -Hur länge har förhållandet pågått?
Mr Millstone och jag har inte ett förhållande.
Det var en engångsgrej.
Kom hit, idiot!
Ni undrar väl när jag lämnade huset? Runt klockan nio.
När Annalise fick veta att Sam kände till graviditeten.
-Berättade Sam det för er? -Jag frågade. Han invände inte.
I själva verket gjorde han närmanden för att jag skulle hålla tyst.
Inte konstigt att han slank ur stan.
Millstone! Kan vi växla ett par ord?
-Jag pluggade inte. -Det handlar inte om det.
-Är du inte klok? -Jag ville inte ljuga för polisen.
Oroa dig inte, det händer inte igen. Förstått?
-Kom igen, vi hade väl roligt? -Jag var full och desperat.
Hörni, jag hittade nåt.
Det är Lila.
Och Sam.
Hon verkar säga till honom att hon inte vill göra en abort.
Pausa. Hon kanske kan upplysa oss.
Hon ville inte vara där. Dr Turner pratade med henne i fem minuter...
-...sen kom hon ut igen. -Hur reagerade mr Keating?
Han blev arg och ville uppenbarligen att hon skulle genomföra det.
Jämte videon överlämnar jag provresultat från ett oberoende labb-
-som visar att mr Keating var fadern.
-Spårbarhet! -Gör så många tester ni vill.
Alla bevisar att Sam Keating är den genetiska fadern.
Men inte hans inblandning i mordet. Sam Keating står inte åtalad!
-Ett misstag, fru ordförande. -Ni yrkar på att åtalet läggs ned.
Men er bevisning bygger på indicier.
Eftersom viktigt bevismaterial hålls som gisslan av ms Parks.
-Jag vet inte vad hon pratar om. -Min mans laptop hålls i polisförvar.
Troligen lagrar den koordinater som knyter honom till mordplatsen.
Ms Parks vägrar undersöka datorn av rädsla att sumpa en fällande dom.
-Har ni tillgång till laptoppen? -Vi har en laptop...
...möjligen tillhörande mr Keating.
Mot bakgrunden av dessa fakta-
-beordrar jag att en teknisk expert analyserar informationen på datorn.
Tills dess är rätten ajournerad.
Tokerier? Jag kallar det att vinna.
Jag åt middag med min blivande svärmor och gick sen hem till Asher.
Han skulle ha fest, men ingen kom.
-Vart gick ni efter det? -Hem till Wes för att plugga.
Vi har tentor i veckan.
Vad vill du?
-Sen slog vi följe till bålet. -Körde ni med mr Walshs jeep?
Ja. Är nånting oklart?
Ett vittne såg bilen stå parkerad utanför paret Keatings hem.
Är Michaela där? Ge tillbaks trofén!
Det är mitt fel! - Ja, vi parkerade där.
Varför parkera där om ni skulle gå till bålet?
Det finns aldrig platser nära campus-
-så vi parkerade bilen och gick resten av vägen.
-De vet. -Vem?
Polisen. De spelar ovetandes, men kör med omvänd psykologi.
-Lugna dig. -Du hade rätt.
Vårt agerande är försvarbart. Rebecca gick dit ensam.
När han blev aggressiv försvarade vi bara henne.
Efteråt drabbades vi av PTSD.
-Aiden, då? -Jag börjar om från början.
Byter namn och blir hemmafru. Kanske inte hemmafru, men...
Jag har lärt mig att vara smart.
Vi behöver henne med.
Ser man på. Hycklaren själv.
-Va? -Spela inte dum.
Hur vågar du behandla mig som skit efter vad du gjorde?
Frank, vad pratar du om?
Fortsätt ljuga så bra, så kanske du kommer undan.
-Vi måste prata med dig. -Inte just nu.
Lyssna på oss. Annars åker du dit.
Var goda och sitt.
Mr Ingram, kunde ni hämta GPS-data från mr Keatings mobiltelefon?
Ja, från filer lagrade på laptoppen.
Visar den var mr Keatings telefon fanns natten den 29 augusti?
Ja, hans rörelser är märkta i rött.
Liksom flera platser han besökte den kvällen.
Mr Keating lämnar New Haven kl. 19.02 och tar väg 95 söderut-
-hela vägen till Philadelphia.
Om jag förstorar bilden ser vi hans rörelser i Philadelphia.
Han stannar vid ett kafé, men beger sig snart vidare-
-och kör längs Middletonuniversitetets södra gräns.
För att slutligen stanna vid adressen 3204 Spruce road.
Kappa Kappa Thetas föreningshus.
-När befann sig mr Keating där? -Mellan kl. 01.10 och 01.29.
Enligt rättsläkaren avled ms Stangard mellan kl. 00.00 och 06.00.
Fru ordförande, min klient gjorde inte ms Stangard gravid-
-och tog inte med henne till en abortklinik.
Inte heller körde hon genom tre delstater till en plats-
-där ms Stangards kropp hittades i en vattencistern.
Ändå står min klient åtalad för mord.
Att inleda rättegången skulle vara ett justitiemord.
-Ms Sutter, hur känns det att gå fri? -Tänker ms Keating försvara sin man?
-Ingen kommentar. -Var Sam fadern till barnet?
Var är ms Keating?
Maken är mordmisstänkt. Respektera hennes privatliv.
-Hon är inte som andra. -Är det rätt att offra sin man?
-Nej, men hon är inte mänsklig. -Vad är hon då? Ett djur?
Inte ens djur är så hjärtlösa!
Vi har inget val. Vi måste gå till polisen och lägga skulden på dem.
-Vi går till polisen i kväll. -Vi bevisade att Sam är mördaren.
-Vi klarar oss! -Nej, de trappar bara upp sökandet.
Att han är mördaren gagnar oss.
Straffet blir lindrigare om vi överlämnar oss själv.
Snälla! Vi gjorde inte det här.
Okej. Räkna med mig.
-Vad skrattar du åt? -Det var brudbutiken.
De vill bekräfta en provning!
Om Aiden bryter förlovningen, väntar nån ännu bättre runt hörnet.
Värst vad du är tyst. Vad är det? Inte på humör för att erkänna mord?
Jag mår fint.
Vad nu?
Vad gör de här?
-Jag sa väl att hon visste. -Men hur visste hon att vi åkte hit?
Jag hade inget val. - Frank kom till mig. Han vet allt.
Alltså vet Annalise. Du berättade, eller hur?
-Nej. -Ljug inte!
Connor och Michaela vill erkänna. De tänker skylla på dig och Rebecca.
Så var snäll och säg sanningen!
De är rädda och paranoida. Jag klandrar dem inte.
Men de vägrar lyssna på mig. Du är den enda som kan stoppa dem.
Snälla...
Jag orkar inte mer.
Hur vet jag inte, men du måste övertala dem!
-Så fan heller. -Mr Walsh?
Det spelar ingen roll hur jag vet, men nu gör jag det.
Jag kan slå en miljon hål på er plan, eller så litar ni på mig.
Lyssna på mig. Ni är rädda, jag vet.
Ni har upplevt en fruktansvärd sak.
Tro mig, jag klandrar er inte.
I så fall hade jag anmält er samma natt som det hände.
Låt mig hjälpa er. För om ni gör det, lovar jag er...
Ni kommer undan med det här.
Dagens tenta är en analytisk uppsats.
Ni kommer att höra en juridisk fallbeskrivning-
-och ska föreslå en försvarsstrategi för alla inblandade parter.
Fallet är följande: Fyra individer går in i en närbutik.
En av dem, herr Grön, rånar butiken.
Expediten gör motstånd. De andra, herr Vit, fru Blå och fru Röd-
-kommer till herr Gröns undsättning.
En våldsam kamp bryter ut mellan individerna och expediten.
Expediten blir medvetslös.
Du har gått ner i vikt sen sist. Stressigt i skolan?
Tentor.
Pang! Herr Vit skjuter ihjäl expediten.
Visst, det är mesigt och jag har inte råd med julpynt-
-men vi firar att tentorna är över och att jag slipper åka i finkan.
Äntligen kan vi öppna den.
Fastän herr Vit agerade ensam hjälper alla till att dumpa kroppen.
Dig väntade jag mig inte att se igen.
-Jobbet tog över. -Välkommen till juridik.
-Jag förstår om du kände dig spolad. -Kände mig?
Förlåt mig. Jag bara...
Kan vi prata? Jag vill inte att det ska vara slut mellan oss.
Målet är att få individerna frikända, och det finns ett sätt.
Hitta det. Ni har 90 minuter på er.
Besväras ni inte av att Keatings man nu är huvudmisstänkt i fallet?
Givetvis. Men ärligt talat är det professor Keating jag tänker på.
Jag kan inte föreställa mig vad hon känner just nu.
Vad jag förstår är hon ganska tuff.
Eller så låtsas hon vara det. Hon ägnar större delen av sitt liv-
-åt att skipa rättvisa för klienter.
Vetskapen om att hennes man är en ännu värre brottsling än dem...
Jag hoppas han har stake att återvända och ta sitt straff.
-Vad är det? -Vi har ett problem.
Inspektören? Hannah Keating, Sam Keatings syster.
Jag går rakt på sak. Vad hans fru än säger, är min bror ingen mördare.
Din svägerska är i stan.